Översatt av : x-pro-x][MegaMan
Ursäkta!
Tack och lov att det är nån här. Snälla du, jag behöver hjälp.
Min bil stannar alltid. Jag behöver låna telefonen.
- Det här är ett militärområde. - Ingen annan kan hjälpa mig.
Nej.
Jag ska hjälpa er.
WIEN - ÖSTERRIKE
- Lars, jag har semester. - Sätt dig, ta en kaka.
- Vi har ett problem. - Malcolm då, han är i Berlin.
Nej, han är hemma i USA. Och det blir du.
Lugn, det går fort och lätt. Det är ett barnvaktsjobb.
- Ska ni ha nåt? - Nej tack.
Jag tar en sån här till.
- Ska du inte ha en kaka? - Berätta.
Galina Konstantin.
Högteknologi-tjuv som tjallat åt oss i flera år.
Hon har kommit över viktig information från reaktionära partiet i Slovakien.
- Jag vill att du tar ut henne. - Detaljer.
Hennes täckmantel. Hon är nån slags cirkusgalning.
Du far till Slovakien i kväll, ni möts vid gränsen och åker till München.
Ni är ute innan de märkt nåt.
- Ska vi åka tåg? - Flyg och andra utvägar är uteslutet.
Här är hennes förskott. 50 000 USA-dollar.
Hon får resten när hon levererar varan.
Några förslag om hur jag ska förklara det för min fru?
- Nej.
Du kan inte sticka från din son. - Jag sticker inte.
När jag är ledig ringer ingen, men du är ledig i två dar och...
Tror du jag gillar att avbryta semestern? - Inte vet jag.
I Juni var du i Rom, och i Juli var du i Washington.
Vi har skjutit upp allt så länge att barnen fick ta ledigt från skolan.
- Vladimir är en viktig klient. - Det är de alla. När blir vi viktiga?
Maddie, du och barnen är mitt liv. Mitt liv.
Kom igen.
Varför åker du tåg, kan du inte åka senare och ta flyget?
Vladimir är för tung för att planet ska lyfta.
Jag är ledsen.
- Du missar din födelsedag. - Jag vet.
Vi måste umgås mer, Jacques. Som familj.
Jag älskar dig.
Jag kommer snart tillbaka.
- Jag älskar dig. - Och jag dig.
Och du håller dig i skinnet.
Visa vad du kan.
Bra! En gång till!
Snabbare.
Ja, så där ja.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig, pappa.
BRATISLAVA - SLOVAKIEN
- Vem är du? - Vad väntade du dig?
Jag frågade vem du är!
- Jacques Kristoff. - Gå till scenen, visa händerna.
Gå mot ljuset nu.
Håll händerna synliga.
Gå mot ljuset.
Jag litar inte på dig.
- Visa mig din legitimation. - Du sitter på den.
Legitimation.
Var är mina pengar?
Här är dina pengar. Och ditt pass.
- Vi tar tåg 681 till München. - Fatta det här: du ger inte mig order.
Jag behöver dig inte.
- Kom. - Nej, det här är min show!
Kom!
Vi ska upp.
Vi vill ha henne levande.
Eld upphör!
Jacques!
Låt henne inte smita!
Ledsen, Jacques.
Vi sticker.
Ledsen, det är akut.
Ducka!
Helvete!
Fortsätt gå.
Ska jag vara lugn när du har sprängt halva stan?
- Vad gör du? - Jag ska på toa.
Situationen kräver lite... finess.
Nåt som du inte förstår. - Skynda dig.
- Hallå - Barnvaktsjobb, snabbt och lätt?
Har nåt gått snett?
Hörde du vad jag sa? Halva armén jagar oss.
Ni hinner väl med tåget?
- Ge mig en annan väg ut. - Det finns inga andra.
Gör allt för att komma med tåg 681. Ta er över gränsen.
Ska bli.
Inte illa.
Förresten... Jag behöver inte det här.
Vad vill du?
Varsågod.
Här.
- Ursäkta. - Ja?
- Jag vill byta kupé. - Jo, men...
Har ni en med stor Pullman-säng? Det är en speciell resa för oss.
Tack. Ni kan flytta till 1-B.
Det är i nästa vagn. Följ med här.
Är du musiker?
- Musiker? - Och du har öga för saker och ting.
Det måste vara jätteintressant...-
-med alla melodier och sånt.
Ja, det är fantastiskt att jag kan hålla reda på alla i huvudet.
Ursäkta.
Nobbad? Otur, kompis.
- Jag heter Angus Reilly. - Bob Sterling, Alexis Oil.
- Jag jobbar också i olja. - Är det sant?
Jag pillar alltid på mina hojar.
Hoppas de var försiktiga när de lastade på min hoj.
- Vill du se foton med min hoj? - Inte precis.
Bartender, ge min vän ett glas till.
Ni britter har verkligen humor.
Fint.
KONTROLLCENTRAL LINZ - ÖSTERRIKE
Tåg 681, du följs nu av järnvägsstyrelsens kontrollorgan.
Vi passerade just östblockets värsta gräns.
- Det är första steget. - Och det svåraste.
Vi firar det. Jag hämtar champagne.
- Mitt jobb är att hålla dig vid liv. - Så jag sitter i husarrest? I fängelse?
Du låter precis som min son.
Jag tycker mycket synd om honom.
Men du vet inte var hon är?
Jag vet att hon höll på med nåt biståndsjobb i Bosnien åt WHO.
De sa att hon kanske var på väg dit igen.
Du har inget telefonnumer, ingen adress eller epost-adress?
Jag har slarvat bort det.
De sa att hon tog just det här tåget för tre veckor sen.
Det låter fjantigt, men jag går i min älskades fotspår.
Det var en vacker historia.
Vacker.
Bartender, kan vi få två till här?
Jag bjuder. Jag bjuder på allt i kväll.
Konduktören sa att han betalar min barnota om jag bytte kupé.
Härligt.
- Får jag lägga upp den här? - Nej, snälla ni.
Jag sparade i tio år för att köpa den.
- Okej, ha den där då. - Tack.
Sköt om dig nu, kompis.
Se upp i trappan nu.
Jag ska hjälpa er med den där.
Natasha?
- Jag uppskattar om vi inte blir störda. - Tack.
Klart för avgång!
Vad vill ni?
Loket är vårt.
Jag kör.
Vi är klara, Mason.
Är mobil-störsändaren klar, William?
Gå i ställning och håll er lugna.
Ska bli.
- Hallå? - Jacques? Hur är kupén?
- Bekväm. - Allt är klart för München.
William, se till att vara klar nu.
Störsändaren är igång.
Hallå? Hallå?
- Ska du inte ha ett glas? - Nej.
Du är inget kul, vet du det?
- Jag slipper vara det, jag är gift. - Är det sant?
Jag gillar gifta män.
Det kan jag tänka mig.
- Ursäkta. - Ledsen.
Tack.
- Vem är det? - Biljettkontroll.
Ett ögonblick.
Jag kommer, jag kommer.
- Maddie? - Grattis på födelsedan!
Jag fattar inte att du är här.
- Förvånad? - Ja.
Säg nåt till kameran!
Vi tänkte överraska dig.
Här.
...en lyxkupé med eget badrum.
Ethan!
- Det här är min nya klient. - Din nya klient?
Jag heter Galina Konstantin.
Och vad pysslar du med?
- Jag jobbar med företagsköp. - Företagsköp.
Intressant.
Och du hjälper min man med vad?
Jag...
Maddie! Låt mig förklara.
Förklara hur Vladimir kom att se ut så där!
Madeline, det är ingenting.
Jag överreagerar för att jag ertappade min man med ett fnask.
Hon är inget fnask.
Det värsta är att du verkade ledsen för att behöva lämna oss.
- Jag var ledsen. Jag är ledsen. - Försök inte.
Efter 20 år tillsammans visste jag inte hur duktig du var på att ljuga.
Snälla Madeline, hör på mig.
Jag älskar dig. Och det är sant.
Jag letar rätt på barnen och kliver av tåget på nästa station.
Hör du...
Madeline?
Satan!
Stanna här. Låt mig försöka rädda mitt äktenskap. Fem minuter.
- Hoppas jag inte gav dig problem. - Lås dörren.
Lugn, lugn!
- Var är hon? - Vem?
Jag vet inte vad du menar.
- Hon är inte i 2-C. - Hon hade plats i 2-C.
Konduktören flyttade hit mig.
Upp med händerna. Sätt fart!
Vakna! Vakna och skärp er.
Alla ut!
Vad händer? Varför skriker de? Vem är tanten med pappa?
- Flytta dig! - Vad fan gör du?
Ta det lugnt. Sikta på mig.
Kom!
- Mina barn finns på tåget. - Sitt!
- Låt mig få leta rätt på dem. - Sitt! Annars ser du aldrig dina barn.
Nu försöker vi...
Lugn.
Galina?
Helvete.
- Hon är inte på tåget. - Inte det?
Klart hon är.
Flytta in förstaklass-passagerarna i baren. Jag kommer dit om en stund.
De dödar oss alla. Jag hoppar av.
- Mamma! - Tack, gode Gud.
Det är mina barn.
Är ni okej?
- Har ni sett pappa? - Är han inte med dig?
- Galina Konstantin. - Är Mason här?
Han längtar efter att få träffa dig.
Jag har ingenting.
Fortsätt.
Håll dem lugna.
- Vad gör du? - Jag måste av.
- Nej. - Jag hoppar av.
- Min familj. - Jag måste till München.
- Du slår ihjäl dig. - Hellre dö än hamna hos Mason Cole.
- Mason Cole? - Han är på tåget.
Hittar han mig är jag död.
Helvete!
Helvete också!
Ge mig den!
- Vad fan är det här? - Det angår dig inte.
Nåt slags knark?
- Vad är det? - Nej, du smittar alla på tåget.
Ett biologiskt vapen?
De kallar det SP-43.
Det är muterat smittkoppsvirus blandat med andra smittmedel.
Man kan döda miljoner människor.
- Visste Lars det? - Självklart.
Han ger mig chansen till ett nytt liv.
Jag ska hitta min familj och behåller det här.
- Ge hit, Lars är skyldig mig. - Han skickar en check till dig. Kom!
Var försiktig.
Fransk. 1800-tal, skulle jag tro.
Nej!
Hej, kära medpassagerare.
Vi var tyvärr tvungna att flytta er för att jag ska uppnå mitt mål.
Jag ska inte göra nåt politiskt eller religiöst uttalande.
Jag ska faktiskt inte göra nåt uttalande alls.
Jag letar efter nån.
En kvinna vid namn Galina Konstantin.
Ni män borde komma ihåg henne. Hon är ganska slående.
Hon åtföljdes av en man. Lång, mörkhårig.
De finns på tåget. Kanske vet en av er var.
Du, kanske?
Inte det?
Sätt inte min beslutsamhet på prov.
Jag frågar en gång till!
Har nån sett...-
-de personer som jag beskrev?
Ja, ja... Om ni inte vet...-
-så vet ni inte, va?
Om en av er plötsligt minns nåt...-
-säg det då till mig eller en av mina kollegor.
Ni har 29 minuter på er. Finkamma tåget, kolla toaletterna-
-kolla bagagevagnen, dra upp mattorna, men hitta dem.
Bakom oss!
Sluta skjuta!
Man hittar inte duktigt folk längre.
- Langa hit dem! - Jag har dem inte.
Förolämpa inte min intelligens.
Natasha.
- Hon har det inte. - Kolla honom.
Det är inte den.
- Så ska det se ut. - De är mina!
Åh nej...!
Jag är dödens. Vi är alla dödens.
- Åh nej... - Henry, Henry.
- Det är okej. - Jag kan dö!
Du dör inte.
Vi har uppgifter som vi måste lösa.
Låt mig ge er en kemilektion.
Vätskan är mycket smittsam, men vi ska ta fram ett vaccin.
Därför är det värdefullt.
Men vi måste följa planen noga. Om ni inte gör det dödar jag er.
Fritz.
Vi har paketet. Förbered mötet.
Jag är 15 minuter därifrån.
Mason?
Förlåt.
Natasha, det är okej. Jag tar hand om dig.
Kasta av henne.
Och döda honom.
Upp, Kristoff.
Kom nu.
Visa vad du går för.
- Vi är vittnen, de dödar oss. - Vi kan inte övermanna alla.
- Vad ska du göra med mig? - Jag vet inte än.
Jag kan fläka ut dig som Kristoff.
- Får vi problem här? - Hon är bara rädd.
Det är oartigt att glo på folk.
- Du gör illa mig, Mason. - Det vill vi inte, va, Galina?
Ethan.
Trodde du du kunde klara det själv?
När jag hittade dig var du en cirkushora.
- Jag gjorde dig till det du är nu. - Förlåt. Jag gjorde bort mig.
Jag gav dig allt. Är det här tacken?
Ge mig en chans till. Snälla Mason.
Vi funkade bra ihop.
Jag har saknat dig.
Ropa på mig när vi kommit ner till 40 km/tim. Jag kollar ledningarna.
Snälla, döda mig inte. Jag gör precis vad du vill.
Jag är inte en av dem. Du är ju konduktören.
- Ja, Vincent Gruber. - Vincent, jag behöver din hjälp.
Du...
Jag måste komma till loket för att ta kontrollen över tåget.
Jag kan inte gå upp dit.
Mitt ben.
Men jag kan hjälpa till.
Jag vet allt om det här tåget.
Okej.
- Vincent? - Ja, herrn?
Kalla mig Jacques.
- Vi stannar. - Jag sticker.
Sitt ner och var lugna.
Tåg 681.
Du gör ett oplanerat stopp. Har du problem?
Vi tappar fart. Hur håller jag farten?
Jag tror att jag vet det.
- Du är kokhet. Du ska få vatten. - Jag mår bra.
- Vart ska du? - Jag behöver vatten till mina barn.
Sluta hosta.
Cynthia, mår du bra?
- Släpp trycket på bromsledningarna. - Okej.
Hitta bränslekompressorn. Är den tom eller full?
Tom.
Försök nu starta motorn genom att trycka på röda knappen till vänster.
Försiktigt! Ger du för mycket så spricker bromsledningarna.
Varför bär jag ett biologiskt vapen?
Vi var tvungna att hålla låg profil.
Låg profil? Mason Cole finns på tåget.
- Var är du? - Jag kör loket.
- Du får hjälp mycket snart. - Du bör veta att...
Hallå? Hallå?
Nåt är galet, jag har ont överallt. - Det är helkört för oss.
Alla blir sjuka på en gång.
Du är inte den enda som är rädd.
Jag sticker inte huvudet i sanden.
Terrorister plus sjukdom är lika med biologiska stridsmedel.
Jag är läkare.
Läkarutbildningen förberedde dig inte för det här.
Vad tror du som läkare?
- Det är kört för oss. - Sluta skrämma upp människorna.
Vi kanske ska hålla oss lugna då.
För snart knackar vi på pärleporten!
Mason... Mason!
Vill du köra solo?
- Då får du klara dig själv. - Lämna mig fan inte här!
``Lämna mig inte``...
Svårt att säga, va?
Det är dags.
Hur mår du?
Börjar du bli sjuk?
- Hoppas din död blir plågsam. - Skit ner dig.
Du är redan död.
Vincent?
Vi stannar.
När vi har dödat aset och fått alla pengarna ska vi köpa en egen ö.
Hör du det? Vår egen ö.
Två av dem är på väg.
Öka... trycket... bränslet... starta motorn... Akta!
Akta! Bromsledningarna spricker. Försök starta motorn.
Han är inte här.
För mycket och bromsledningarna spricker.
- Stavros, varför går tåget? - Vet inte, det startade av sig självt.
Fritz, följ efter tåget och få ut oss.
Uppfattat.
- Motorn ser ut att läcka. - Laga det då!
Hon var mitt livs stora kärlek.
Fritz, vi har problem här nere. Få ut oss.
Jag skickar ner stegen.
Det är för mycket i vägen. Jag hämtar er på andra sidan berget.
- Få ut oss nu! - Nej, det går inte.
Gör det!
Gå upp på taket. Upp på taket.
Dö!
Satan!
Hon har kapslarna!
Jag fixar henne. Se till att Kristoff dör nu.
Lova inget, ge mig hans huvud.
Lägg dig.
Stick med dig. Du är sjuk.
Ut med dig. Stick.
Hjälp!
Om du hjälper till i stället...
- Mår du bra? - Ja, jag är bara förkyld.
Jag hjälper dig.
Ge henne ett glas vatten.
Mamma, det gör jätteont.
Gubben.
Vi måste få i dem vätska. Juice och vatten.
Blöt alla handdukar och annat du hittar och gör kalla omslag.
Natos regionhögkvarter Bonn - Tyskland.
- General Zakev? Jacques Kristoff. - Hur är semestern?
Jag finns på tåg 681 från Bratislava till München.
Vi har kapats av Mason Cole.
Varför?
Tre kapslar SP-43.
Vi fick rapporter om att det hade stulits från Slovakien.
Det finns på tåget.
Har du pratat med Lars?
Ja. Folk har smittats.
Har du kapslarna?
Jag gör allt för att få tag på dem.
Om du inte stoppar tåget...
Jag kan rutinerna.
Vi måste tömma spåret nu. Och ring WHO.
Lorenzo, han är här uppe.
Döda honom!
Fan heller!
- Mår du bra? - Ja.
- Vet du vad som händer här? - Jag är inte säker.
Alla sjuka måste ha smittats samtidigt, men inget bryter ut så fort.
- Jag tror det kan vara smittkoppor. - Smittkoppor? Utrotades inte det?
Jo, det utrotades 1973.
Kristoff är död.
- Är du säker den här gången? - Han flög av taket på motorcykel.
- Han kan inte ha överlevt. - Hoppas du har rätt.
- Galina då? - Borta.
Jag behöver kapslarna, Henry.
Snart står jag här i kalsingarna.
Det är fel att barnen måste lida.
- Jag kan skyla mig. - Där har vi det.
De flesta länder slutade smittkoppsvaccinera 1979.
Vi fick sprutor, så vårt immunförsvar har spår av vaccinet.
De som fötts efter det saknar skydd.
- Menar du att vi inte kan få det? - Nej, vi kan smittas.
Fast fördröjt och lindrigare.
Mamma, kom hit.
Kyl av henne. Ge mig svängrum.
Nej, is! Om vi inte får ner febern...
- Bob, gå dit och hjälp henne. - Jag kan inte gå dit.
Hjälp mig.
- Jag är rädd. - Vi är alla rädda.
Kom med isen.
Mer, mer.
Nej! Nej!
Tåg 420, vi har ett akutläge.
Reiner? Reiner?
- Ja? - Du måste stanna i Linz.
Mamma?
Din feber har gått ner.
- Angus? - Inga problem.
Ge mig medicin, det måste finnas.
Ni bär ansvaret för...
Ödsla inte kulor på döda.
Mamma?
Passen. Ditt och ungarnas!
- Jacques? - Jag måste stoppa tåget.
- Loket brinner. - Kan du strypa ledningen?
Annars får du skynda dig ut.
Grattis på födelsedan, Jacques.
Jag har talat med firman Kristoff, Kristoff & Kristoff.
Du har två minuter på dig att komma till kupé 5-B.
Jag gillar inte att döda kvinnor och barn, men gör det om jag måste.
Kom inte närmare. Jag skjuter dig, Jacques!
- Du har kapslarna. - Rör du dig, så för du!
Du är sjuk.
Om du hade låtit mig gå hade jag varit frisk.
Med kapslarna kan vi bota dig och alla andra.
- Det är för sent. - Nej då.
- Du måste lita på mig. - Kristoff.
30 sekunder.
Jag ska ställa saker och ting till rätta.
- Otto, vad händer? - Det jävla fyllot stannade inte.
Reiner, stanna tåget!
Det går inte att undvika kollision.
Bara några sekunder kvar.
Tre...två...ett...
- Jacques. - Pappa.
- Sänk vapnet. - Släpp magasinet.
Låt honom gå.
Jag har ett förslag. Eftersom du har decimerat mitt manskap-
- Behöver jag nån som hittar Galina och kapslarna. Denne någon är du.
Misslyckas du skjuter jag hela din familj.
För att du ska se att jag menar allvar tror jag att jag skjuter pojken nu.
Vänta! Jag har dem.
- Jag har dem. - Jag tror dig inte.
- Släpp Ethan. - Få hit först.
Du gjorde det till en jobbig resa.
- Varför gör du det här? - Jag gillar långa semestrar.
- Be din sista bön. - Vår överenskommelse då?
Ta pojken!
Jävla snorunge!
Reiner.
Reiner, svara!
Försiktigt.
Han måste ha klippt sista vagnen.
Ethan?
Gud, du är skadad.
Det är ingen fara.
- Säg inget. - Nej, Jacques.
Du har levt ett annat liv i 20 år. Vår son är död.
Och vår dotter...
Jag måste tyvärr gå. De behöver min hjälp.
De behöver min hjälp också.
Jag är hemskt ledsen.
Jag älskar dig.
Tåget är bara 8 mil från München. Vi måste bara beredda på det värsta.
- Är styrkorna på plats? - Ja.
Om de når bron vid Charles-
- Väntar Apache-helikoptrar lastade med kemiska brandbomber.
Bomberna alstrar tillräckligt med värme för att döda viruset.
- Dr Reno? - Vi har inget annat val.
Viruset kan döda miljoner.
Vi måste stanna tåget, annars gör de det.
- Men loket... - Vi kopplar ifrån loket.
Kom.
Din man är en bra människa.
- Hur länge har ni jobbat ihop? - Sen i går kväll.
Nej, din man är lojal.
Fäll ner spaken.
När vi har kopplats loss måste vi bromsa för hand.
Jacques!
Hjälp mig!
Hjälp mig här!
- Använd bromsen. - Ta ratten.
- Nåt nytt från Kristoff? - Nej.
Ring Nato-högkvarteret. Jag kan inte ge honom mer tid.
Gå i läge.
På min signal.
Ta i!
Spräng bron.
Ja!
Alla tar det lugnt.
Lugn.
Ethan?
Jag höll den här åt dig, pappa.
Ut!
Lystring. Håll er lugna.
När tåget har byggts in i tältet-
-kan ni stiga av tåget i god ordning.
Vi bygger ett karantäntält vid spåren där ni kan få vård.
Tack för visat tålamod.
Ethan, du var jättemodig.
Jag är stolt över dig. Jag älskar dig.
Tack, pappa.
- Det blir bra, gumman. - Jag vet.
Hon har rätt. Allt blir bra.
Dr Reno? Jag är dr Madeline Kristoff.
Alla har hög feber, så kolla tempen och sätt vätskedropp.
Har nåt av viruset klarat sig?
Två kapslar med levande virus. Mer än nog för att bota alla sjuka.
Krya på dig nu.
- Jag ska köpa en ny fela till dig. - Det var en violin.
- Nobbad igen, kompis? - Jag tror inte det.
Du...
Jag är ledsen.
- Jag uppförde mig dumt. - Det är lugnt.
Tack. När vi kommer ut bjuder jag på ett glas.
Bjud mig och min tjej på ett glas.
Sa jag inte det? Hon jobbar på WHO.
Visst gör du, Petra?
Angus?
- Jacques. - General Zakev.
- Tack och lov att du klarade det. - Lars, du kom hit fort.
- Tur att du lever. Har du viruset? - Ja. Jag har bara en fråga...
Hur mycket får du får viruset?
Vad menar du? Du är fortfarande lite snurrig.
Nej, Masons plan var omöjlig utan information inifrån.
Mason Cole är en höjdarbrottsling.
Du sa åt oss att ta tåg 681.
- Det var enda vägen ut. - Det finns alltid andra.
- Och du ljög om Galina. - Jag kunde inte berätta allt för dig.
Förklara då för mig hur Mason visste vilken kupé du bokade in oss i?
Du är psykotisk.
Du ska få för psykotisk!
Zakev, grip den här mannen.
Med nöje, Jacques. - Ta med honom.
Vilken födelsedag, va, Jacques?
Måste jag säga hur mycket jag älskar dig?
Nej.
Vi går och ser till ungarna.
- Var är Galina? - Hon dyker säkert upp nånstans.